Förlåt! Jag trodde att du var hungrig.
Så dumt av mig. Hej då! Var är din... syster?
Strunta i mig, bara. Men efter kaffet stänger jag fönstret.
- Mr Spiegleman? - Mme Gauthier?
Trevligt att träffas.
Lägenheten ligger på fjärde våningen, det sa jag väl?
Ja, det gjorde ni.
- Det ska nog gå bra. - Säger ni det, så...
Ingen orsak.
Det var så lite.
Jag gillar att ha det kallt...
Jag kan inte vara arg på er.
- Spencer, är du uppe? - Jag kommer!
- Bonjour! - Hej.
- Talar du engelska? - Ja.
- Hej! - Gårdagens. Det står inget om mördaren.
- Har du löst korsordet? - Gör jag nånsin det?
Hejsan. Jag ska flytta in en trappa upp i nummer 12.
- Jag trodde du skulle leverera kuddar! - Det hade ju varit lustigt.
Vad kul att ni talar engelska. Jag heter Victor. Trevligt att träffas.
Spencer. Det här är Louise.
- Trevligt att träffas. - Okej. Hej då!
Där försvinner hon.
Lycka till med flytten. Jag skulle gärna hjälpa dig, men... jag är lat.
Tänk inte på det! Min bror kommer hit från Ottawa.
- Jag skojade bara, Vince. - Så klart...
Han är lång - vilket jag gillar.
Man ska kunna luta huvudet mot killens bröst när man dansar. Det är sexigt.
Jag träffar aldrig killar som är så långa. Eller blonda.
Jag trodde att blonda killar var en myt.
Och vilken kropp!
Jag lutade mig över honom och nuddade hans arm. Musklerna var stenhårda.
Han heter Roland.
Det gillar väl inte du, men jag tycker att det sexigt.
Det låter så brittiskt. Han kan vara lord... nånting.
Han ska hämta upp mig efter jobbet.
- Du jobbar väl till midnatt? - Än sen? Vi ska ta ett glas.
- Jag tänker inte ligga med honom. - Det kommer du att göra.
Står det nåt om seriemördaren i Gazette?
Seriemördare? En kvinna har dött.
Tre. Dödade och våldtagna.
Samband mellan morden i NDG?
Är det samma mördare?
Polisen medger... vissa likheter i tillvägagångssättet.
...halsen avskuren.
...seriemördare.
- Är det säkert att jag kan gå? - Det är ju ingen här.
Okej. Hej då.
Om Nathalie hör av sig, hälsa att jag ska döda henne.
Hej!
Förlåt! Det är kolmörkt och du kommer hem ensam och jag ropar "hej"...
Vilken idiot jag är! Victor - vi träffades i morse.
Jag står här och väntar på min bror som ska hjälpa mig bära upp soffan.
- Jag ber så mycket om ursäkt. - Ingen fara.
Jag har läst för mycket om seriemördaren.
Vad då?
- Har du inte sett det? - Nej, vad hemskt!
- Det kände jag inte till. - Behåll tidningen.
Tack.
Hård dag?
- Har du pratat med den nye killen? - Bara i morse.
- Har du? - Han står nere i entrén.
Med en soffa han inte kan bära upp.
- Jag borde kanske hjälpa honom, men... - Vad då?
Jag vill inte.
Så ska det låta!
Jag går och ger katterna mat.
- Vill du äta nåt sen? - Nej. Hej då.
Ingen fara!
Den är egentligen inte så tung, men den är otymplig.
Det är mina föräldrars gamla soffa som jag har fått.
Tack så hemskt mycket! Du är den bästa grannen som finns!
- Ingen fara. - Jag måste få gottgöra dig.
- Låt mig få bjuda på middag. - Visst, när du har kommit i ordning.
Jag vet. Förlåt.
Jag måste hjälpa korkade människor.
Bara i kväll.
Och bara för att ni gav mig dåligt samvete.
- Kom han inte? - Hej då, mr Chou!
Dejta trevligare pojkar.
- Hej. - Hej. Hur går det?
- Bra. Jag är skyldig dig en middag. - Tänk inte på det.
Jag vill bara tacka dig ordentligt.
- Hej! - Hej. - God morgon.
- Ingen tidning? - Jag jobbade inte i går.
Vill ni kolla resultatet av folkomröstningen i kväll?
Jag tänkte att vi kanske kunde käka ihop.
- Nej, det var ingen bra idé. - Jo!
- Vi kan vara här. Jag kan laga mat. - Då tar jag med efterrätt.
Jag kommer vid sju.
- Vad kul! - Ja, det ska bli roligt. Hej då.
Försvinn!
Jäkla katter!
- Ursäkta, vi är från polisen. - Jag talar engelska.
Ett ögonblick. - Vad är det som har hänt?
Johanne...
- Var hade hon träffat honom? - Det sa hon inte.
Jag vet inte vart hon går när hon går ut. Hon bor nere i stan.
- Beskrev hon honom? - Ja, men jag lyssnade inte så noga.
Han var blond...
...muskulös...
...och lång, tror jag.
- Sa hon vad han hette? - Det var nåt fånigt namn...
Roland. Han hette Roland.
Tror ni att det är samma man som? Seriemördaren, menar jag.
Vilken seriemördare?
- Blev hon våldtagen? - Hon blev illa tilltygad.
Tror ni att den här Roland är den man ni söker?
Du heter väl Louise?
Tack för hjälpen, Louise.
Kommer du på nåt mer om Johanne, vad som helst...
...ring mig.
Mitt mobilnummer står på baksidan.
Mr Brandt, borde jag vara orolig?
Bör jag vara på min vakt?
En kvinna i din ålder bör alltid vara på sin vakt.
Det finns mycket ondska.
Vad gör du?!
- Kärringen ser sig inte ens för. - Jag ber om ursäkt...
Jag försöker hålla det fint, men ingen bryr sig!
Det finns ingen respekt!
Fan!
Det ser ut att bli en riktig fest! Fänkål... Jag älskar fänkål.
Ska jag inte köpa nåt till efterrätt?
- Sällskapet tar med sig efterrätt. - Sällskapet?
Du är min mest gåtfulla patient.
Jag måste säga det igen, för jag tycker att det är upprörande.
- Vill du rösta, kan jag hämta bilen... - Tack, miss van Ilen.
- De kan vinna med en röst. - Ni gör för många antaganden.
Förlåt, Louise.
Otroligt. Dina muskler är i topptrim. Det är helt fantastiskt.
- Jag är muskulös till min natur. - Det vill jag lova!
- Mme Gauthier, det är Louise. - Hej, lilla vän.
Den nyinflyttade killen Victor... Har ni hans nummer?
- Ringde hon er för att få hans nummer? - Dagens flickor är annorlunda än vi.
- Jag visste inte att han flyttat in. - Han är ung, judisk.
- Jag trodde att hon och Spencer... - Det trodde jag också.
- Men icke. Och nu det här. - Synd - för honom. Han är så stilig.
- Så stilig! - Det är nästan tragiskt.
- Vem ska han äta middag med? - Han säger aldrig nåt.
Är det den där Valérie? Hon är hemsk.
- Hon är tragisk. Hon dricker så mycket! - Det märks.
Mme Gauthier! Kan ni svara i telefonen? Fan!
- Upp med hakan! - Jag hör av mig när jag vet nåt.
Det är kanske fånigt, det är bara några kvarter.
Säg till om det inte passar. Vi ses i kväll, hur som helst.
- Hej. - Hej.
Jag ska... - Hej! Är jag sen?
Inte alls.
- Var rädd om dig. - Du också.
Se till att nån möter dig.
- Jag ber om ursäkt för besväret. - Vad? Det är en ära.
Jag borde ha erbjudit mig självmant.
En seriemördare som dödar unga flickor, och du som går hem ensam...
Det är helt galet.
- Tack för att du kom. - Visst.
Hej.
Louise är där uppe och gör sig klar.
Kom in.
Undervisar du på gymnasiet?
Grundskolan, faktiskt.
- Är inte det lite av barnpassning? - Jo, det finns ett inslag av det.
Men det är också den viktigaste tiden inlärningsmässigt.
Man är som mest öppen för nya idéer medan man är barn.
Jag skojade bara. Jag tror säkert att det är givande.
- Jag älskar det. - Det tror jag, det.
- Var var det du hade varit nu? - I norra Kina.
Häftigt! Gjorde du samma sak där?
- Ja, i stora drag. Det var bara mer... ...kinesiskt?
- Men du är väl härifrån? - Jag är född i Ottawa, men uppväxt här.
Välkommen tillbaka till Kanada, då.
På tal om det...
- Skål för Kanada! - Tillsvidare.
- Undrar vad Louise gör. - Hon leker väl med kissemissen.
Hon har två katter som hon är tokig i.
Victor, ge mig inte såna lätta poäng.
Jag kan inte lova nåt.
Ska det bli ja eller nej i folkomröstningen?
Jag måste bara säga en sak, och du får förlåta mig om det låter dumt.
Jag vill inte låta nedlåtande.
Nu trasslar jag bara in mig.
Det jag vill säga är...
...att det är så härligt att se hur lätt du får allt att verka.
Det var hemskt sagt!
Jag borde inte prata. Jag inte van vid att dricka -jag är full.
Har inte Mme Gauthier berättat om mig?
Nej.
Hon älskar nämligen att skvallra.
Jag var med om en bilolycka förra vintern. Min fru dog.
Herregud... Jag menar, så fruktansvärt.
Ja, det är det. Läkaren sa att jag kommer att kunna gå igen.
Men än så länge är det ingen förändring.
- Vilken fruktansvärd berättelse. - Ja, det är det.
Spencer, jag är verkligen ledsen...
Varför är du ledsen? Du har inte gjort nåt.
Var är Louise? Jag är vrålhungrig!
Ser man på!
- Är de här nya? - Vilka då?
- De som ser ut som elaka hajar. - Nej, det tror jag inte.
I somras, tror jag.
Okej, eftersom en viss person glömde efterrätten...
- Det glömde jag alldeles! - Men han tog med sig två flaskor vin...
Jag tycker om vin, men dricker inte ofta. Jag gillar att läsa om vin...
- Slutar han aldrig att prata? - Förlåt.
Vin plus vin, minus efterrätt är lika med kaffe och lite mindre choklad.
- Kan vi inte stänga av tv: n? - Vi har ju inte hört resultatet än.
Du vann. Kanada!
Kan vi inte stänga av ljudet, åtminstone?
Men det är inte jag som vinner, alla vinner.
Hur då? För att vi talar engelska?
Nej...
Kan jag ta en drink? - Vill du ha nåt, Victor?
- Är det okej om jag rullar en joint? - Det är väldigt okej.
- Toppen. - Whisky?
Ledsen att jag glömde efterrätten.
- Men chokladen var vansinnigt god. - Det var jättegott. Tack.
Vi måste göra om det. Hos mig.
Herregud! Hos dig - men jag lagar maten.
- Tack för att du följde mig förut. - Inga problem.
- Slutar du samma tid i morgon? - Ja...
Då kommer jag.
Du får inte gå hem ensam när den galningen går fri.
Okej, tack.
Hej då.
God natt.
Du kommer inte ha några kläder eller nån tv här när du kommer tillbaka!
Jag pratar med dig!
Ser du inte att jag inte mår bra? Lämna mig inte ensam nu!
Skitstövel!
Jérome Langlois röstbrevlåda...
Dra åt helvete! Du svarar inte ens när jag ringer, din jävel!
Herregud!
Jag ringer till ditt kontor om en timme.
Om du inte ringer tillbaka, så möts du av en lapp på dörren när du kommer hem.
Nej, jag lämnar fan ingen lapp!
Röstbrevlådan är full.
Han är ingen man, han är en skitstövel!
Försvinn! Schas på er, jäkla katter!
Seriemördare fortfarande på fri fot. Skär halsen av sina offer...
...stryper dem.
Hejsan. Redo att gå hem?
- Hur var det på jobbet? - Bra.
- Hände det nåt intressant? - Nej.
Vad sägs om äkta kinamat i kväll?
Nej tack.
- Jag jobbar på en kinarestaurang. - Jag vet, men jag tänkte... Glöm det.
Glöm inte festen på fredag.
Jag har en överraskning som jag tror att du gillar.
Tack, Victor. Vi ses.
Herregud!
Förlåt!
Det är din granne. Jag är utled på att dina katter river i mina sopor.
De skrämmer bort fåglarna från fågelbadet som jag har köpt-
- för att göra det trevligare.
Jag har kontaktat en advokat som säger att jag kan stämma dig...
Du som är engelskspråkig kanske inte förstod mitt meddelande.
Håll dina jävla katter borta...
Hej, lilla vän. Vi tycks ha ett litet problem med Valérie Langlois.
Hur kan nån inte tycka om er?
Hej!
Vad då skrämmer bort fåglarna från fågelbadet! Det är vinter, för helvete!
Gud skrämmer bort fåglarna!
Hon får väl inte ställa soporna på brandtrappan?
Hon håller på att bli galen.
Hon fick ett riktigt utbrott i morse.
- Hennes make åkte på "affärsresa". - Han är patetisk.
Han är kanske mördare och våldtäktsman?
Här är en artikel om den riktiga serievåldtäktsmannen.
En riksnyhet - så spännande!
- Får jag fråga en sak? - Visst.
Varför sa du inte att du kände det senaste offret? Vad hette hon?
Johanne.
Jag vet inte. Jag kände henne inte så väl.
Hur visste du att jag kände henne?
Det stod i tidningen att hon jobbade på en kinakrog i NDG.
- Vilken tidning? - Jag vet inte. Nån som jag fick.
- Vad stod det i artikeln? - Att hon jobbade på en kinakrog här.
Jag blev bara nyfiken över varför du inte sa nåt.
Jag vet inte. Det var folkomröstning då.
- Victor var med. - Victor är alltid med nuförtiden.
Han är väl det...
Hur är det mellan er?
- Vad menar du? - Lägg av, Louise!
Jag vet inte vad du pratar om.
Okej.
- Får jag ta en till? - Ta en färdknäpp. Jag vill inte ha.
Vad i helvete?!
- Vad fan håller du på med? - Hej. Mme Gauthier sa att det var okej.
Det är idiotiskt att inte ha det, oavsett om du bor här eller ej.
Men nu bor du ju här, vilket gör det än mer idiotiskt...
Vad då?
En rullstolsramp.
Spencer...
Förlåt, jag borde ha frågat dig först.
Jag tänkte att det skulle bli en överraskning till jul.
Jag trodde inte att du skulle bli arg.
Jag är inte arg. Jag sätter på lite kaffe.
Hej, lilla vän.
Jag har fått nog. Hon har ringt varenda dag.
Hon har ringt mig också. - Vad är det? Är ni hungriga?
- Har du ringt tillbaka? - Nej. Inte än.
Okej, jag fattar!
Jag har inget att säga henne.
Du har mitt nummer. Jag är tillbaka först den 27:e.
Jag önskar att jag visste att du hade sällskap över jul.
- Ha det så bra, miss van Ilen. - Du också, Spencer!
- Du är en riktig hjälte! - Jag gillar att jobba med händerna.
God jul!
- Hon är så trevlig. - Jag avskyr henne!
- Kommer du på min julfest? - Jag är inte så mycket för fester.
- Det är bara min bror och... - Victor, jag gillar inte fester.
Inga fester alls.
- Okej. Jag tänkte bara att... - Tack, men nej tack.
Louise kommer att bli besviken.
Hej. Tack!
Kom in.
Louise, min bror Jonah. - Jonah, Louise.
Trevligt att träffas. Det här är Jean-Marc.
- Vill ni ha nåt att dricka? - Gärna.
- Vill du öppna den här? - Nej, jag tar gärna vodka...
Det ska bli!
- Är det du som? - Louise, är det du?
Förlåt. Jag måste gå på toaletten.
- Nå? - Vad då?
- Vad tycker du om henne? - Louise?
- Jag har inte hunnit prata med henne. - Hon är fantastisk.
Vi är förlovade.
- Är ni? Gratulerar. - Vi har inte sagt nåt till nån än.
Hon vill vänta till i vår. Det blir mer romantiskt då.
- Victor... - Det höll jag alldeles på att glömma!
Louise!
Jag har en överraskning åt dig.
- Ursäkta. - Visst.
En sekund till. Lita på mig.
Louise, får jag presentera Balthazar.
Jag fick honom i Kina.
Nu har han suttit i karantän. Det sköter allt sånt i Ottawa.
Min bror tog med honom hit. Visst är han fin?
Han är perfekt!
Vad gör du?
God jul, små katter!
Uppför brandstegen till första våningen?
- Jonah? Har du sett mina strumpor? - De ligger där.
- Hur dags var det? - Vid tre-fyra-tiden i natt.
- Spencer bor på första våningen. - Jag hittar dem inte, Jonah.
- Är du säker på vad du såg? - Ja!
Det verkar jättekonstigt. Spencer sitter i rullstol.
- Hade du på dig dina glasögon? - Jag ljuger, bara.
- Det sa jag inte. - Jag har alltid på mig glasögonen!
- Hej! - Kommer jag för tidigt?
- Jag hittade dem! - Bra!
- Äggen blir kalla! - Jag kommer.
- Hallå? - Hej, det är Victor.
God jul!
God jul.
Ni har 20 sekunder på er!
Hej då.
- Spencer! - Ja?
- Har du sett mina katter? - Nej.
- I morse? - Nej.
Okej. Tack.
Mme Gauthier...
Tar jag ner inte ner dem nu, blir de kvar resten av året.
Har ni sett mina katter?
Nej, inte i dag.
Var är ni?
Vad är det?
Titta inte!
- Det var hon. Hon hatade katterna. - Vi vet inte om de har förgiftats.
- Jo, de fick hjärtattack samtidigt. - Men vi vet inte att det var Valérie.
Jo, det vet vi.
Vi måste göra nåt. Vi kan inte bara slänga katterna i soporna.
- Naturligtvis inte! - Folk gör så.
- Louise är inte "folk". - Det vet jag.
Louise, vad vill du göra?
Jag vill begrava dem.
Under Valéries fönster.
Fader vår som är i himlen...
...tillkomme ditt rike. Ske din vilja, såsom i himlen, så ock på jorden.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig...
- Hejsan. - Jag måste få träffa honom.
- Ännu ett mord? - Ja, för några dar sen.
Tidningarna borde inte skriva sånt. Det får mig att må illa!
- Hej, Nathalie. - Hej, Victor.
Är du klar?
Jag sa till Mme Gauthier att jag inte vågar släppa ut Balthazar-
- när det finns en kattmördare i huset. Mozart och Tia Maria är borta.
Och den där Valérie är galen.
Jösses, vad kallt det är!
Är det säkert? Jag har köpt lamm. Jag trodde du gillade det.
Det gör jag, men jag vill ta ett bad och ta det lugnt.
Okej. Visst. Är det säkert?
Kan du inte bara komma upp och hälsa på Balthazar?
Skulle jag kunna få ha honom över natten?
Vi har inte känt varann särskilt länge.
Men när jag träffade dig kände jag en samhörighet...
...som jag inte kunde förklara.
Vi har inte känt varann så länge.
Men jag känner en samhörighet med dig som jag inte kan förklara.
Försök förklara, ditt dumhuvud!
Vi har inte känt varann så länge, men det är som om...
...jag känner en samhörighet med dig. Jag kan inte riktigt förklara det.
Jag ser på dig och tänker att du kanske känner likadant.
Listan på vad jag ska göra... Säg till om jag har glömt nåt.
Jag behöver en rakkniv...
...gummihandskar...
...och nåt att våldta henne med.
Och så behöver jag sperma för att det ska se trovärdigt ut.
En sekund, bara. Jag tar hand om den här.
Jag kommer strax!
Se inte så på mig.
Har du sett det här?
Du har rätt. Det är mer detaljerat.
Tror du att han dödar dem under våldtäkten eller efteråt?
Eller före?
- Jag vet inte. - Jag tror han dödar dem först.
- Varför är du så intresserad? - Varför?
Vilken idiotisk fråga!
Det skulle du aldrig fråga en kille.
Eller jo, det skulle du nog.
Jag vet inte, Spencer.
Jag är voyeur, det gör mig upphetsad.
Jag är känslolös och det får mig att känna mig levande. Skit samma!
"Varför" är tråkigt och det är fel fråga.
- Är det? - Ja, och det är under din värdighet.
Vad är rätt fråga?
"Vad händer nu?"
- Tyckte du om att dansa? - Nej, men jag gillar att se på.
- Då gillar du det här? - Jag har sett bättre.
Inte på sistone, väl?
Du suger! Ingen dricks, om du inte fyller på mitt glas.
Måste du gå? Jag kommer att missa mitt tåg.
Jag har influensa!
Fan!
Hej, älskling. Jag är hemma tidigt.
Louise?
Tagga ner lite, Vic.
Det här är Louise. Lämna ett meddelande.
Hej! Det är Victor.
Jag gick förbi restaurangen, men du hade redan gått. Det är svinkallt ute.
Hoppas att du håller värmen. Ring mig. Hej då.
Jérome Langlois röstbrevlåda.
Jag längtar efter dig. Är du nöjd nu?
Jag längtar efter dig.
Det är jul. Jag är ensam hemma och jag har inte ens druckit.
Jag önskar att du var här.
Hur som helst...
Jag älskar dig.
Hej då.
Det är det jag gör. Jag är inte dum.
Jag satte på kanal 60 för en timme sen. Tror du jag är dum?
Jag ska tala om vad jag tror.
Jag tror att ni vill att jag ska betala för kanaler jag inte använder.
Har jag inte rätt?
Jag struntar i vad du ser på din jävla datorskärm!
Jag ser inget på min jävla tv! Vad fan hjälper det mig?
Jag vill tala med din chef!
Herregud!
Nej, gör det inte!
Gud, vad vidrigt!
Jag förstår inte hur man kan göra sånt här.
Kom igen!
Vad fan!
- Hej. - Hej.
Hjälper du mig upp?
Visst.
Min påse.
Tack.
Helvete! Fan! Fan!
Den jäveln!
Hej!
Hur är det? Det var evigheter sen jag såg dig.
- Två dar. - Det känns som evigheter.
- God morgon! - Hej.
- Vilket rabalder det är där nere. - Vad har hänt?
Säg det.
Mme Gauthier.
Det är fruktansvärt!
Jag har inte sett nåt så gräsligt i hela mitt liv!
- Vad är det som har hänt? - Valérie Langlois har blivit mördad.
- Var befann ni er i tisdags kväll? - Jag var här.
Hela natten?
Nej, jag var ute och åkte skidor. Det glömde jag!
- Var ni ensam? - Ja, jag var ensam.
- Kom ingen och hälsade på? - Nej, det var ingen här.
Hyresvärdinnan sa att kvinnan och mannen här ovanför är era vänner.
Vi umgås lite, men att vi är vänner är att överdriva.
Så de kan inte intyga det ni sa?
Nej, det kan de nog inte. Var det den natten Valérie dog?
- Hur väl kände ni henne? - Inte särskilt väl.
Men ni skulle känna igen henne?
Jag skulle i alla fall känna igen hennes röst. Hon skrek jämt åt sin man.
- Har ni varit i hennes lägenhet? - Nej, aldrig.
- Känner ni några av hennes vänner? - Ledsen, jag kan nog inte hjälpa er.
Här är mitt kort.
- Roland! Fint namn. - Mitt mobilnummer står på baksidan.
Där står det, ja. Lycka till!
- Honom kan vi väl stryka? - Nej.
Ta aldrig nåt för givet. Får jag se dina anteckningar.
Du har en förfärlig handstil.
Tjejen från restaurangen bor här. Hon är säkert på jobbet.
Ja... Visst.
Ursäkta.
Tack, mr Spiegleman.
- Var befann ni er i tisdags kväll? - Jag var här, i lägenheten.
- Hela natten? - Ja. Det var snöstorm då.
Nej, det var det kanske inte. Det känns som om det snöar hela tiden.
- Var ni ensam? - Ja. Nej, förresten!
Min fästmö var här. Louise.
- Hon som bor en trappa ner? - Ja, Louise.
Delar av natten. Eller nästan hela natten.
Och Balthazar, min katt. Vi tre var här.
Jag behöver kanske inte nämna katterna, ni känner säkert redan till det.
Mme Gauthier älskar att skvallra.
Valérie och Louise och katterna har varit ett hett samtalsämne på sistone.
Men det där känner ni säkert redan till.
Låtsas att jag inte gör det.
- Louise, inte sant? - Ja.
- Var befann du dig i tisdags kväll? - Jag var hemma.
- Ensam? - Ja.
Jag kom hem från jobbet, gav katten mat, tog ett bad och gick och la mig.
- Som de flesta kvällar. - Okej.
- Så du såg ingen annan i huset? - Nej.
- Hur väl kände du Valérie Langlois? - Inte väl alls.
- Hur var er relation? - Ytlig.
Hur var hennes relation till dina katter?
Jag beklagar sorgen.
Jag förstår att du hade starka band till Mozart och Tia Maria.
Det hade jag.
- Louise, du har telefon. - Ursäkta mig.
- Hallå? - Kom in till mig efter jobbet.
- Det finns saker vi måste prata om. - Polisen är här nu, men det låter bra.
Säg inget i onödan!
Hej då, mamma.
Ursäkta.
Vad var det ni frågade om? Mina katter.
Hon hatade dem, och förmodligen dödade hon dem.
Men de var ju bara katter.
- Åker vi till labbet? - Nej, till lägenheten.
Brandt här.
Jag ska bara mata Balthazar.
Jag berättade nästan allt, jag var så nervös.
Jag berättade om dig, Valérie och katterna, och jag berättade om oss.
Jag berättade att... Jag borde ha sagt nåt till dig.
- Vad sa du, Victor. - Jag sa att du och jag var förlovade.
Och att du var här hos mig på mordnatten.
Men det värsta är att jag vet vem som dödade Valérie.
Men ingen kommer att tro mig.
Vad var det du ville prata om, "mamma"?
- Vi har ett gemensamt problem. - Har vi?
Du har ett problem, men inte jag.
Jaså? Var det den tjocke polisen som förhörde dig om Johanne?
Plötsligt minns du hennes namn...
I dag förhörde han dig väl om Valérie?
Konstigt att du minns Johanne.
- Ja, det var samma polisman. - Jag tror jag har en lösning.
Jag vet fortfarande inte vad problemet är.
Louise, vi har inte haft möjlighet att prata sen i tisdags.
Men jag tror att du är smart.
Jag vill gärna tro att du tror detsamma om mig.
Vill du fortsätta låtsas som ingenting eller vill du höra min lösning?
Visst.
- Victor. - Victor?
Spencer -jag såg honom. Han gick utanför huset samma natt.
Jag hade trott att jag såg i syne-
- om inte Jean-Marc hade sett nån krypa in genom Spencers fönster.
Okej, så han såg Spencer gå. Det betyder att han blivit bättre.
Nej, det betyder så mycket mer.
- Louise, du tror alltid gott om folk. - Ja, kanske det.
Spencer dödade Valérie. Och det stannar inte vid det.
- Tror du? - Jag vet. Han är en mördare.
Det är Spencer som är seriemördaren.
- Vad har Victor med det här att göra? - Inget.
Han är den perfekta syndabocken.
Han har nyss flyttat tillbaka, han är ensam och bedrövad.
Vi kan sätta dit honom för mordet på Valérie, liksom en del andra.
- Hur då? - Vi skriver ett avskedsbrev åt honom.
Tillsammans kan vi nog komma på nåt bra.
Har du tänkt igenom det här?
Jag har tänkt på det hela dan.
När jag såg Spencer, såg han mig också. Det tror jag.
Om han är den jag tror, så har han en enda tanke i huvudet.
"Jag måste döda Victor."
Det kan vi använda till vår fördel.
- Kan vi? - Ja!
Vi kan gillra en fälla. Jag vet att han letar efter ett tillfälle att döda mig.
Så vi ska fejka hans självmord? Hur då?
- Ett fall från en bro! Vem bryr sig? - Inte du, i alla fall.
Just det. Vi pratar om din pojkvän.
- Fästman, tydligen. - Säg till när ni ska gifta er.
Så vi ska gillra en fälla där du är lockbetet?
- Tänk om han lyckas döda dig? - Det gör han inte.
Jag är inte ensam. Vi gör det här tillsammans.
Tillsammans är vi starkare än honom.
- Avskedsbrev, bro... - Det gäller att hålla det enkelt.
Okej?
- Är du med? - Jag är med.
- Har han sagt nåt? - Ingenting.
Det är nästan oansvarigt.
- Hej. - Hej, lilla vän.
Hej då.
Vilken märklig flicka.
- Hon och Victor är tydligen förlovade. - Vad säger du? Det dröjde inte länge.
- Vad är det för musik? - Dvorak.
Maten är klar om tio minuter. Spencer har de allra bästa köksredskapen.
- Louise, fixar du nåt att dricka? - Kan du sänka ljudet lite?
- Det har du väl inget emot, Spencer? - Inte alls.
- Middag? - Vi äter tillsammans alla tre.
Då kan vi vittna om hur märkligt Victor betedde sig.
Hur självmordsbenägen han verkade när vi ser tillbaka.
Det känns som en evighet sen vi sågs, Spencer.
Har du testat rampen än?
- Det har jag faktiskt inte gjort. - Har du inte?
Du blir den första som får veta när jag har gjort det.
Vad märkligt...
- Vad är det som är märkligt, Victor? - Häromdan luktade du så friskt.
När man är utomhus kan kylan bita sig fast i kläderna-
- och omge ens person som...
- Som en doft? - Precis!
Du måste ha misstagit dig.
Ja, jag måste ha misstagit mig.
- Tack, Spencer. - Du lagar jättegod mat.
- Vi får göra om det här snart. - Det hoppas jag. Hej då.
Du lämnar honom ensam i sovrummet.
- Sen går du till din lägenhet och... ...lämnar hans fönster öppet.
- Hur vet jag att det är klart? - Jag tappar upp ett bad.
- Och sen väntar vi på Spencer? - Ja, men inte bara vi.
- Ska vi sitta här hela natten? - Jag har inte bestämt nåt.
Var det det vi väntade på? Du sa att vi skulle vänta på ett tecken.
- Det är rätt kallt. - Vad är det? Vad vill du göra?
- Jag kan gå och köpa kaffe. - Gör det, då!
Polisen? Nej, ring inte dem.
- Jag tycker att det är en bra idé. - Du har redan gjort det, va?
Brandt här. Så klart att jag minns er, mr Spiegleman.
Information om vem?
Vad är det med hans tillstånd?
Vad säger ni? Är det inte dags för en mirakulös förbättring?
Jag vet redan vad ni tycker.
- Helvete! - Jag är ledsen, Spencer.
Louise!
Polisen!
Din lille jävel!
Polisen!
Du rör henne inte!
Du är så jävla patetisk!
Vet du vem det är du försöker rädda?
- Vet du vem hon är? - Jag vet allt jag behöver veta.
Jag vet att du är hungrig.
Ring efter ambulans, så går jag ner.
Ring efter ambulans.
Ni gjorde det rätta, mr Spiegleman.
Du kan sluta nu.
Så dum jag är, jag trodde att du var hungrig.
Översättning: Anna Sellius www.primetext.tv